Георг Веерт
Старият кръчмар в Ланкашир

Превод от немски: Димитър Стоевски, —

chitanka.info

Кръчмарят стар във Ланкашир

известен бе надлъж и шир,

че вечно в чашите налива

все същото безвкусно пиво.

Бедняците от Ланкашир

прииждат в кръчмата безспир

в обувки с ходила протрити

и с вехти дрипи по снагите.

Ала веднъж беднякът Джек,

изпит и бледен, тих човек,

изпъшка: „Не върви, това е —

ще бъхтя залудо докрая!“

„Години дълги — Том поде —

ръката ми добре преде,

но други платовете носят,

пък аз ще тръгна май да прося.“

И Бил добави след това:

„Орах британските нивя

и сях, и жънах щедро жито,

но мойта челяд не е сита.“

Друг вметна отстрани: „Весден

копаем въглища със Бен;

роди жена му, но простина

без огън в къщи и почина.“

И Джек, и Том, и Бил, и Бен

задружно викнаха: „Goddam!“[1]

И тази цяла нощ кошмари

насъне мъчиха кръчмаря.

[1] Бог да го убие! ↑

Заслуги

Имате удоволствието да четете тази книга благодарение на Моята библиотека и нейните всеотдайни помощници.

http://chitanka.info

Вие също можете да помогнете за обогатяването на Моята библиотека. Посетете работното ателие, за да научите повече.